- Nej, Mitch! Herregud! - Mitch!
Rädda lägret...
Rädda lägret? Hur?
- Mitch! - Mitch!
Spåra pengarna.
Hur ska vi spåra pengarna?
Skaffa koden.
Koden? Vilken kod?
Nej, nej!
- Mitch! - Mitchell! Herregud.
Mitch!
Released on www.DanishBits.org
KL. 13.15
Dags för efter-lunchkryssning.
Det är 13.15 fågelvägen,
eller när det gäller mig själv, en surrning från biodlaren.
Jag har varit på Camp Firewood i några timmar,
men det känns redan som ett par ingångna dojor.
På tal om det, se upp för borrelia,
för fästingar ser ingen skillnad på folk,
så se till att ha långa byxor och snörda skor i skogen.
Och grattis till Jonas och Gail
som ska slå samman sina påsar senare idag.
Det är tidig eftermiddag, eller om ni föredrar, efter lunch.
Säg som ni vill, säg bara till.
Vi måste behålla lugnet.
Vi måste ta oss samman. Vi grejar det här.
Grejar? Hur då? Min älskare drunknade just i en pöl av grön sörja.
- Vi kan inte greja det. - Han är borta.
Vi kan inget göra.
Men lägret behöver oss. Föräldrarna kommer att ställa en massa frågor.
- Vi säger sanningen. - Det kan vi absolut inte göra!
Vad ska vi svara när de frågar var Mitch är?
- Att han är död. - Nej.
Se på mig, Beth. Fokusera!
- Jag försöker. - Försök mer.
Försök mer? Vad är det här?
Reklamkampanjen för Avis hyrbilar?
För det är så deras reklam går.
Kom, så räddar vi Camp Firewood.
Hej.
Får jag komma in?
Jag antar det.
Förlåt att jag ljög om att packa upp väskorna.
Orsaken till att jag ljög
var att jag slog in en present åt dig.
Är det sant?
Herregud!
Vilket konstigt sätt att slå in en present.
Det är enklare när man har många.
Det är en shofar. Jag köpte den i Yerushalayim till dig.
Grymt! Som i en synagoga på Rosh hashanah!
Får jobba på det där.
Det är några månader till dess.
En shofar symboliserar många saker.
Styrka och glädje. Kärlek.
Det känns så bra att prata med dig om min sanning.
Du har så snygga armar.
- Har jag? - Ja.
Du borde visa upp dem.
- Okej. - Ja.
Du viker bara upp dem så här. Perfekt.
Får jag kyssa dig, Donna?
Okej.
- Vi måste rädda lägret. - Rädda lägret.
- En volleyboll... - Hördu!
Var är Mitch? Vi har letat efter honom.
Var är han?
- Mitch är alldeles i närheten. - Okej.
Han vill väldigt gärna hälsa på er alla.
Han lovade min dotter att få bo med sina kompisar,
men istället bor hon med Justine och Pam!
Jag ska höra med honom.
Hallå, Mitch.
Det här är Mitch. Jag är nån annanstans.
Hörde ni? Han är nån annanstans.
Walkie-talkien har nog en bandspelare
med Mitchs röst
som du spelar upp.
- Var är Mitch? - Mitch. Mitch?
Där är han, på fotbollsplanen. Ser ni?
Är det Mitch?
Jag känner igen hatten. Det är Mitch.
- Hej, Mitch. - Där är han ju!
Jag måste säga att du räddade skinnet på oss.
Inom en, max två timmar,
inser föräldrarna att det inte är Mitch. Kom igen.
Min dotter är allergisk mot bin.
Vem gör du vänskapsarmbandet till, Katie?
Jag gör ett kärleksarmband till min kille Blake på Camp Tigerclaw.
Vi hånglade två gånger på nivå två. Så vi är på nivå fyra.
Plus att han är så bra på lacrosse.
- Jag hörde mitt namn. - Nej.
Du ser helt slutkörd ut. Jag tar hand om dig.
Den dubbeldejtande slynan!
Få se, Blake!
- Skolexempel på nymfoman! - Jag visste det!
Kaviar och varmkorv passar inte ihop.
Man rör inte en Tigerclaws tjej ostraffat.
Vi går och ger de där klena Camp Fire-mesarna på käften!
Nej, nej. Inte än. Vi väntar tills efter balen ikväll.
Ni två fortsätter med era vanliga Tigerclaw-aktiviteter tills dess.
Jag har en sak som jag måste ta hand om. Gå!
Tack, Andy. Nu räcker det.
Jag har en kille, och de här är hans axlar, inte dina.
Menar du att du inte vill smaka på den här långa, smaskiga kuken?
Jag är ihop med Blake.
- Han är inte lika bra som jag. - Det vet du inte.
Jag vet att han har ett par finstövlar uppkörda i röven.
Du kommer att ändra dig, grevinnan av Snobbstaden.
Det vet jag att du gör.
Det vet jag.
Enda chansen vi har att rädda lägret är att få Xenstar att sluta dumpa avfall.
Vad ska vi göra? Ringa dem?
"Hej, Xenstar. Det är Beth.
Kan ni sluta dumpa avfall hos oss? Det är olämpligt..."
Jag fattar. Du behöver inte dra hela samtalet.
Vi måste vara smartare än så. Vi behöver bevis på att de gör det.
Vi hackar oss in i deras dator.
Stor chans.
Ett sånt företag har säkert säkerhetsprotokoll som Fort Knox.
- Deras protokoll har säkert protokoll. - Det är många protokoll.
Vi kommer aldrig att knäcka koden.
Vänta lite, koden?
Det var det som Mitch sa när han drunknade i avfallet.
"Skaffa koden!"
- Just det! - Men från vem?
Vem har tillgång till topphemliga datakoder?
Troligtvis nån med militärbakgrund.
Militärbakgrund? Här? På sin höjd en scout eller två.
Syster Nancy i sjukstugan var trafikpolis under skolåret, men...
Men det finns faktiskt en person.
LEDARSHOW IKVÄLL!
Ja, jag är död
Jag är ett spöke
Men dock har jag kvar
Det jag har kärt
- Det är du! - Det är du!
- Känn gnistan! - Det är du!
Känn gnistan
Stopp, stopp!
Om jag vill se två som inte agerar,
skulle jag gå på inte-teater.
Är det här en inte-teater?
Nej. Det är en ja-teater.
Tack, Susie.
En ja-teater innebär att vi säger ja till 100 % engagemang, 100 % av tiden.
Har ni uppfattat? Rhonda, gå igenom det igen. Herregud!
Du ska göra ett trestegs jättehopp, Becky.
Du tar emot henne under hoppet, Danny.
Inga töntiga Busby Berkeley-grejer.
Tänk Fosse. Tänk Balanchine.
Ihop med knäna, spetsa tårna, rotera och framåt med grenen.
Bra. Okej. En gång till.
Bara hoppet.
Ge järnet!
- För helvete! - Jag har sett nybörjare hoppa bättre!
KÖK
Cattown-gumman sjöng en gång Åh, doola-da
Nålen i dockan Nålen i höet
Jag satte bullen min i lådan Åh, doola-da
Försvinn, Gary. Vi måste prata med JoJo.
Varför måste jag gå?
Allt som ni vill säga till mig, kan sägas inför Gary.
Vi har ett problem.
Det har med Mitch att göra.
Jag tar kortversionen. Han har gjort affärer med Xenstar.
Du måste hacka dig in i regeringens stordator och hitta bevis på det.
Stordator? Hacka mig in?
Bevis?
Det?
Varför frågar ni mig? Jag är bara lägerkock.
Jag kan inte skilja en stordator från ett storbak.
Jag sa ju det. Han är en idiot.
Han skiljer inte på röv och dörrknopp.
Mitch berättade en sak i förtroende.
Jag vet att du har varit soldat.
- Vietnam. - Inte en chans.
Jag vet inte vad du menar.
Jag tror att du vet det.
Vad fan?
Vi behöver din hjälp, Jonas.
Vi behöver den hemliga accesskoden för att komma in i regeringens dator.
Vem är där?
- Var är Mitch? - Han är inte här.
Vill prata med Mitch!
- Mitch är död! - Va?
Är Mitch död? Jag såg ju honom för en timme sen!
Han dog alldeles nyss.
Han trillade i en pöl med giftigt avfall i skogen och nu är han död.
Nej, det är jag inte. Här är jag.
Mitch?
Här nere.
POZINSKYS BLANDADE GRÖNSAKER
Det är jag.
KL. 14.55
Ja, ja!
Vänta... Sluta. Sluta.
Det kallas shofar. Det är ett religiöst horn.
Min tjej Donna köpte det till mig i Jerushalayim.
- Coolt. - Ja.
Det låter fint.
Det får mig att känna att jag har en tjej som känner mig väl.
Fattar ni? Som om...
Kolla in det här!
Horn från Israel. Donna köpte dem till oss.
Gav Donna er dem?
Hon ger såna till alla som om de vore karameller.
De säljs väl i storpack där.
- Svärdkamp med shofar-kuk! - Ja.
- En garde. - En garde.
Du stack ner mig med din kukliknande shofar.
Okej, allihop!
Läget, sockertopp?
Blake?
Vad gör du här?
Jag borde fråga dig samma sak.
Det här är min stuga.
Touché.
Du har vackra tankar om mig.
Det är min privata dagbok!
Är du inte glad nu?
Det borde du vara, efter att ha tramsat runt hela dan med de här människorna.
- Vad menar du med "de här människorna"? - Få mig inte att säga det.
Säga vadå?
Vill du umgås med framtidens ledare
eller med solbrända judar?
Det där var elakt.
Var det? Eller var det mitt i prick? Fundera på det.
Och snygga till dig innan jag visar upp dig på Tigerclaws bal ikväll.
Testa lite rouge. Dina kinder är bleka.
Ett lager foundation till skulle inte skada.
Jag ville prata om det. Jag vet inte om jag kan komma.
De ska ha en musikal och en stor ledarfest efteråt och jag vill...
Katie!
En sak ska du ha klart för dig. Om du bangar balen...
så är du och jag... historia.
Dåtidshistoria.
Mitch, du lever! Otroligt.
Vad hände?
Jag minns att jag sjönk in i ett mörker.
Mitt liv sipprade iväg. Sen blev det helt svart.
När jag vaknade till, rörde jag mig uppåt, mot livet.
Jag levde. Men jag var... förändrad.
Jag älskar dig!
Jag älskar dig så mycket.
Skaffa ett rum.
Men ska ingen säga nåt om hur konstigt det är
att Mitch är en burk grönsaker?
Det är konstigt för mig också.
Jag hoppas att ni finner vad ni söker.
Men om ni ursäktar mig, så måste jag gå på bröllop.
Mitt eget.
Jonas?
Jag har bevarat din hemlighet sen jag anställde dig,
men nu måste du använda din hjärnas minnesbank
och ge oss den hemliga accesskoden
som tar oss in i regeringens hemliga nätverk.
Om du inte gör det, förlorar vi lägret. För alltid.
Du måste hjälpa oss, Jonas. Tänk på ungdomarna.
Du gläntar på ett lock som du kanske inte kan stänga.
Prata inte om lock.
Jag kan allt om lock, tro mig. Jag har ett själv.
Vad blir det, JoJo?
Är du en del av problemet eller lösningen?
Jag hoppas på lösningen.
Jag har en present.
En shofar. Yofi, den är jättefin. Tack.
En shofar symboliserar många saker. Styrka, glädje, kärlek.
Så vackra ord.
Det känns så bra att tala om min sanning med dig.
Hej, Donna.
Kan jag prata med dig i enrum?
Visst.
Flickor, flickor. Det där får vänta tills sovdags.
Vad är det?
Jag förstår dig inte. Det är problemet.
Men Coop, varifrån kommer all den här ilskan?
Du gav mig en shofar. Du sa att den var speciell.
Det är den och...
Du sa allt det där om styrka, kärlek, glädje.
Du sa att jag var den enda.
Du sa detsamma till Yaron.
Så nu motarbetar du konstitutionens första tillägg?
Yttrandefriheten? Den är ju ett privilegium.
- Inser du inte hur lyckligt lottade vi är? - Jo, men...
Du kan vara en riktig skitstövel ibland.
Donna!
Vad gör han?
För att ta fram gamla minnen måste man ibland gå tillbaka till början av livet.
Börja från början.
Vilken söt kissekatt, mamma.
Men jag vill inte gå och jobba.
Jag vet att det bara är Pee Wee och att jag har spindelben, coach,
men jag vill gärna spela...
Vill du gå på skolbalen med mig, Jenny?
Vill du ha en påse tjack, hördu?
Häftigt, Jonas.
Förlåt, Fader.
Därför tar jag värvning i marinkåren.
Jag anmäler mig för tjänstgöring, sir!
Charlie Bravo på inkommande!
Elda upp dem bara!
Jag skyddar accesskoden, sir!
Koden är 5-7-9-8-Delta-Alfa-N
Alfa-November-Tango-Eko-Nio-1-7-5-6-2-0
Alfa-Papa-H-India-Alfa-4-3-7.
Vi fick den!
Jävligt bra jobbat, Jonas.
Jonas? Mår du bra?
Ja. Tack.
Jonas. Det är jag. Jonas Jurgensen. Jag är lägerkock och kär i Gail.
Hej.
Får jag komma in?
Jag antar det.
Hör här.
Jag har funderat på saken,
och jag är ledsen för det som hände med shofaren.
Du har rätt. Jag borde inte ha gjort som jag gjorde.
Men du har ett så starkt inflytande på mig.
Förstår du vad jag menar?
Du kanske kan utveckla det lite.
Okej.
Din energifjäder tillät min energifjäder att finna sin inre röst.
När jag väl hittat styrkan att öppna mig för nån,
öppnade jag mig för andra,
och Yaron råkade vara den första personen som jag stötte på
med mina nyfunna energiska fjädrar.
Så på sätt och vis, har jag dig att tacka. Tack, Coop.
Jaha, varsågod.
Jag har nåt till dig.
- Jaså? - Ja.
- En present till? - Japp.
Oj, en hatt.
Gillar du den? Jag köpte den i East Village.
Den känns liten.
Den är häftig. Jag vill att du har på dig den.
- Den känns liten. - Jaså? Den ser bra ut.
- Och passar perfekt med den här. - En skjorta.
- Så cool. - Blank.
Jag vill att du har på dig den ikväll.
- Okej. - Coop.
Jag är så ledsen. Kan du förlåta mig?
Det är klart att jag förlåter dig.
Du är min tjej, och vi har ett seriöst förhållande.
Får jag kyssa dig?
- Va? - Jag sa: "Får jag kyssa dig?"
- Ja. - Okej.
- Ska du göra det? - Jag gör det precis nu.
Är ni här nu igen?
- Så knäppt. - Jag vet.
En gång till!
Jag vill se lite dagsljus mellan dina knubbiga lår, Becky.
En gång till!
Krök ryggen!
Skit! Abraham!
Ring ambulansen!
Det är bara fyra timmar till föreställningen och de suger.
Vad ska vi göra?
Jag vet inte, Susie. Fem minuters paus!
Ni hörde Claude! Paus!
Kom igen. Berätta nu. Vad finns i den där stugan?
Ni måste berätta, vad är det som händer i stugan?
Jag hörde ett rykte om att Eric bodde där.
Men sen dog han.
Vem är Eric?
Han bor där ännu. Men han är hälften varulv, hälften hund.
Va? Vem är han?
Okej. Nu räcker det.
Jag känner till den sanna historien om Eric, men...
ni vill nog inte höra den.
- Jo. - Det vill vi.
Berätta.
- Berätta nu. - Kom igen.
Berätta. Jag vill veta. Säkert.
Vi pratade om det.
- Du måste berätta. - Berätta.
- Berätta.
- Du måste berätta. - Kom igen.
Okej, då.
Den version av historien som jag har hört går så här:
Eric var ledare på Camp Firewood i mitten av 70-talet.
Han var en gitarrvirtuos.
Han spelade i ett band kallat Rockin' Knights of Summer.
Legenden säger att pappan till en av ungarna på lägret det året
var talangjägare för Columbia Records.
Kvällen för talangjakten
såg han Eric spela,
och bandet spelade sin populäraste låt.
- "Turn It Up"? - Precis, "Turn It Up."
Så den här talangjägaren blev helt till sig i trasorna!
Han erbjuder Eric och bandet ett skivkontrakt på stubben.
Och bandet åker på turné som förband till J. Geils Band.
J. Geils Band? Inte en chans!
Jag ljuger inte, Jeremy, din lilla skit!
Vad hände sen?
Sen började det gå utför.
Eric och hans band hyrde ett gammalt hus uppe i norr,
och han började spela in låtar.
Han ville skriva sitt absoluta mästerverk.
Det var då Eric bröt samman.
Sluta! Vad sa jag till dig?
Kom på basrytmen.
En gång till, JD! En gång till!
Vad bandet än gjorde
var Eric aldrig nöjd.
- En gång till, JD! - Okej.
Om igen, och igen!
Jag har inget kvar.
Inspirationen är borta.
Så Eric går ut från studion,
sätter sig i bilen och kör tillbaka till Camp Firewood.
Ingen har nånsin hört inspelningarna.
Sen bara försvann han in
i den gamla stugan där han bor än idag.
Åtminstone är det vad som berättas. Ingen har nånsin sett honom.
Det är sorgligt också. Han kunde ha blivit jättestor.
Journalismens andra regel?
Ibland har historier kapitel.
Jag tror att jag just hittade mitt första kapitel, "Eric".
Han är som ett mytiskt odjur i en stuga.
Det låter som en bra historia, men spara den till artikeln.
Och se upp. Gå inte för nära.
För nära?
Jag visste inte det då, men jag skulle gå närmare än jag kunde ana.
Telefonen är bara för nödsamtal, unga dam.
Det var en nödsituation.
Jag glömde... mitt pessar, så...
Min pappa ska skicka det. Det var honom jag pratade med.
Det är ett blandäktenskap. Därför är han svart.
Lindsay?
Tro det eller ej, men en gång var jag i din ålder. Jag förstår.
Här, ta mitt.
Du är schyst, syster Nancy.
Steve, nu måste du sluta leka med skrivmaskinen och tv-skärmen
och hjälpa oss med en viktig sak på datorn.
Jag tror att det där är datorn.
Kan du ta dig in i regeringens dator?
Icke möjligt. Att logga in på regeringens stordator
kräver ett hemligt militärlösenord.
Testa det här.
Vi är inne.
Herregud. Inte bara avfall.
Xenstar har skött regeringens smutsjobb i åratal.
Vapensmuggling, beställningsmord, störtande av regimer.
Fanns det nåt ondskefullt att uträtta, gjorde Xenstar det.
Kan du printa ut matrisen, Steve?
- Som jag misstänkte. - Vad är det?
Konspirationen går högre upp än vi trodde.
Frågan är bara, hur högt?
Kan jag få fem minuter med presidenten?
President Reagan är upptagen just nu.
Vi har ett problem, herr president.
Två viktiga ledare på Camp Firewood
har hackat sig in i vår dator.
- Och de är huvudledare? - Ja, sir.
De vet att Xenstar dumpar giftigt avfall i dricksvattnet,
vilket betyder att de snart kommer att få veta om oss.
Ta hand om det.
Herr president, ska jag aktivera Falken?
Gör vi det, kan vi kanske inte kontrollera situationen.
Ta hand om det, sa jag!
Ja, herr pres...
De är redo för er, herr president.
Då tar vi dem.
Generalsekreterare Brezjnev, jag hoppas ni gillar paj.
Falken, du är aktiverad. Instruktioner finns på det vanliga stället.
TILL: FALKEN - FR: R. REAGAN TOPPHEMLIGT
Ripped and synced by DBRETAiL